- Ce să-ți dau? - Un burger și ceva de băut, te rog.
Cum vrei să fie burgerul?
Nu contează.
Bine, patru dolari.
- Îi mănânci aici? - Nu.
Bine, ți-i aduc imediat.
Mămică, de ce fața fetei aceleia arată așa?
Mănâncă, scumpule.
- A avut un accident? - Da. Mănâncă.
Nu te mai uita la mine! Oprește să te mai uiți la mine!
Știu cum arăt.
Crezi că am ales să arăt așa? Crezi că eu am ales asta?
Traducerea SubTeam
Dinastia Han, în timpul conducerii sale, lăsa câteodată inamicii în viață,
desfigurându-i în cea mai grotească manieră.
Era un mesaj pentru toți cei care se împotriveau domniei lor
acela că puteai muri sau purta cicatricile sfidării.
Ei au înțeles efectul psihologic pe care l-ar putea avea asta asupra maselor.
Există un preț pentru acțiunile tale.
Și pe când terminau cu tine, ai fi preferat să mori.
Mă duce tatăl tău la un suc după ce iese de la muncă?
Să fie de cireșe.
Bradley, ți-am spus de un milion de ori, lasă-l pe Ravi și găsește alt loc.
Când am intrat în clasa aceasta era singurul loc disponibil.
Atunci schimbă cu Bernard.
Să continuăm și să vorbim despre importanța stării de spirit în China antică
care spunea că există o retribuție cosmică.
Am găsit pentru noi cele mai fierbinți costume pentru petrecere.
Urlă, "iubim sexul, dar nu cu tine."
- Suntem așa orgolioase. - Sunt total de acord cu asta.
- Deci cine face petrecerea? - Probabil Stephanie.
Încearcă să ne câștige ca să devenim prietenele ei.
E o ratată.
Minunat, îi bem băutura, îi murdărim casa și-i ignorăm fundul.
Vă dați seama că vom ajunge în iad, într-o zi, nu?
Și vom fii cele mai fierbinți curve de acolo.
Ăsta e planul.
Doamne.
Aici este mica curvă, Emily. Să i-o tragem.
Bună, fată sexy.
Vii la petrecerea costumată de săptămâna viitoare?
- Nu. - Haide, va fi distractiv.
Poate îți vei pierde virginitatea.
- Da, unora le plac ciudatele. - Da, Emily, nu vrei să te distrezi?
- Nu am fost invitată. - Ce?
Vrei să spui că noi am fost invitate și tu nu ai fost?
Nu înțeleg. Uită-te la tine. Cum se poate?
De ce vă luați de mine? Nu v-am făcut nimic niciodată.
Nu ne luăm de tine, suntem oneste.
Cred că m-ați fi plăcut dacă mi-ați fi dat o șansă.
Mă îndoiesc.
Doamne, nu o să plângi, nu-i așa?
- Dumnezeule. - Nu pleca, fii prietenă cu noi.
Bună.
Workley este?
A murit acum opt luni.
Sunt nepotul lui. Mi-a lăsat mie casa prin testament.
Îmi pare rău de pierderea suferită, fiule.
Numele meu e Parker.
- Sunt Dane. - Dane. Mă bucur să te cunosc.
Opt luni. Și nu am aflat?
Știi, am fost amândoi în Vietnam.
Am împărțit o groază de întâmplări.
Deci tu și prietenul tău vreți să lucrați pământul?
Da.
Da, pregătim locul.
E o sculă frumoasă.
Dacă ai nevoie de ceva, sunt la un km în jos de aici.
Mulțumesc, îmi pare bine.
Nu vreau să-mi bag nasul,
dar planul ăsta al vostru nu o să funcționeze.
- Scuze? - Capcană.
Arcurile sunt prea puternice. Vor trece peste ele.
Aveți nevoie de capcane-cuști. Am o mulțime.
Da.
Da, poate, mulțumesc.
Era o ofertă.
Ravi.
Da, mă uit acum.
Mă gândesc că este...
Macabru, dezgustător.
E perfect.
Îi vom lua pe petrecăreți în mașină și-i vom aduce acasă.
Tripleții vor fi pe ATV în pădure purtând aceleași costume că noi.
- Nimeni nu scapă. - Mă gândesc că e scânteietor.
După atâția ani în care m-am uitat la filme horror,
ce poate fi mai bun decât să punem în practica asta?
Știu o modalitate potrivită de a folosi abilitățile lui Jack la banjo.
Amice, ce-i? Simți mirosul? Simți?
Mă omori.
- Amice. - Vine aici, la naiba.
- Amice. - Încerci să vii aici?
Întoarce-te în India, târfă.
Bernard, cred că asta îți aparține.
Mulțumesc, mai vino.
- Scuze. - Du-te la locul tău.
Nu avem pământ pentru tine.
Nu te îngrijora, omule.
- Oameni, ce se întâmplă? - Kurtis.
Uită-te. Am primit prima mea slujbă la TV.
Vă uitați la noua față de la papucii Yums.
Reclama se trage până vineri. Vreau să veniți să o vedeți.
- Asta e o veste bună. - Nu se știe niciodată.
Data viitoare când mă vedeți,
voi fi la Oscar acceptând premiul pentru cel mai bun actor.
Ravi, îmi amintesc că aveai o cameră de filmat drăguță de aniversarea ta.
Poți să o aduci și să filmezi câteva chestii din afară pentru mine?
- Mă ajuți? - Da, sigur.
În regulă, ne vedem acolo?
Super, în regulă.
- Îmi place Kurtis. - Și mie.
- Sper că nu el face petrecerea. - Da.
Nu e unul dintre ei.
- Ce se întâmplă, omule? - Ce se întâmplă?
Ce se întâmplă? Vreau să veniți, fac o filmare.
Uite.
Dumnezeule.
Nu mai pot să aștept până la petrecerea de săptămâna viitoare.
- Ce? - Te culci cu Tommy.
- Cine ți-a spus asta? - E în celularul tău, proasto.
"Nu mă pot stăpâni să nu te gust din nou."
Târfă, dă-mi asta.
- E așa de deranjant. - Ușurel.
Suntem bestii încă din școala elementară. Nu pot să cred că nu ne-ai spus.
M-a făcut să promit că nu spun nimănui, deci nici vouă.
Trebuie să păstrăm tăcerea cât el încă se întâlnește cu Nadya.
- O să-l văd seara asta. - Ne jucăm doar. Nu vom spune nimănui.
În afară de asta, Tommy este chiar bun.
O urăsc pe curva aia rusoaică. Mă bucur că te culci cu iubitul ei.
Totul e corect în sex și în liceu.
"Am aflat că sunt doar un conținut.
"Am pace în vita mea,
"și nu mi-e teamă.
"Pentru prima dată, nu îmi este teamă."
Da, mamă?
Ce e cu cutiile astea? Am văzut că ai împachetat niște lucruri.
Am făcut puțin curat.
E bine totul? Ai fost foarte tăcută în ultimul timp.
- Da, totul e în regulă. - Bine.
"O noapte."
"Ultima noapte."
Eu doar... Apreciez cu adevărat că ați venit. Înseamnă mult pentru mine.
- Oricând, omule. - Omule.
Acum să curăț lentilele repede.
- Mă întorc. - Bine.
Ești nervos, nu?
Puțin. O să-mi fac curaj, totuși.
Poc!
Ce avem aici, fiule? Dacă nu este cumva vagabondul milionar.
Ce se întâmplă, Bin Laden?
- Sunt indian, nu arab. - Greșeala mea. Îmi pare rău.
- Nu, e un punct. - Ca și cum ar conta.
- Ce ai acolo, soare? - Tehnologie.
Dă-mi-l.
Sunni face o recunoaștere pentru mica lui celulă teroristă. Ce crezi?
- Jocul s-a sfârșit. - Jocul nu s-a sfârșit.
Doar dă-mi-l înapoi.
- Se pare că am prins un terorist. - Am prins un terorist, Bill.
- L-am prins. - Cum l-ați prins?
Se uită la mine ciudat.
- Îți amintești condiția? - La naiba, da.
Atât de aproape.
Bradley la 30! La 20!
- 10! - Du-te!
- A căzut, Bradley. - Și mulțimea înnebunește.
- De ce ai făcut asta? - Ușurel.
- Pentru că mi-a plăcut. - Aceste lucruri se întâmplă.
- Nu fii așa de trist. - Ravi, încep.
- Ce se întâmplă? - Trei boabe de mazăre într-o păstaie.
- Spuneam doar povești. - Ce s-a întâmplat cu aparatul?
- Ce s-a întâmplat? - I-ați stricat aparatul?
- E stricat? S-a stricat? - Urăsc să spun asta, da.
- Îmi aduc aminte. - Nu, tu...
Da, eu am făcut-o. L-am stricat.
Întrebarea este ce naiba o să faci în legătură cu asta?
Ce o să faci, la naiba?
Îți spun eu. Îți spun eu ce.
Mă lovești la fund, îi cumpăr un aparat nou. Cum ți se pare?
Nu te pot bate.
Nu mă poți bate? Știu că nu mă poți bate.
Știi de ce?
Pentru că ești laș.
De asta.
Știi de ce îți fac asta?
Ști de ce? O fac pentru că știu că nu mă poți opri.
Ieși dracului de aici.
- La lăsăm aici pisicuțele. - Cred că vă aparține.
Curând.
Luate individual, aceste chimicale sunt lipsite de pericol, dar amestecate
formează un compus caustic
care poate trece prin metal. Este chiar periculos.
Tema este să găsiți două elemente chimice care împărtășesc această proprietate.
Omule, îmi pare rău. Nu pot repara aparatul.
Omule, nu e vina ta. Nu ai făcut nimic.
Este timpul ca cineva să-i atenționeze pe proști.
Acum este timpul.
Bradley, lasă-mă să-ți spun ceva.
- Ce s-a întâmplat? - Uite, lasă-mi băiatul în pace.
Mai bine ai fii atent.
Nu-ți va fi frică.
Nu te vei speria.
Când va veni vremea,
nu-ți va fi frică.
Pot să te ajut, tata?
Tată, am lăsat o scrisoare în camera mea care explică totul.
Nu te îngrijora din cauza mea. Voi fi în regulă.
Știu că o să fii supărat, dar am făcut ce am crezut că e bine.
Oricum, știu că vei fi bine, și mama, va fi bine cu tine acolo.
Bine, atunci, la revedere.
- Cum este? - Perfect.
- Câți vor fii la petrecere? - Toată lumea.
Știu că le putem folosi egoismul în avantajul nostru.
O să fie o noapte pe care nu o să o uite niciodată.
- Vom fii legendele internetului. - Da.
Vino să vezi asta.
- Maica lui Iisus. - Uită-te.
E miez dur.
Cred că știu ce naiba este.
Iadul se trezește în fiecare zi
crezând că suferința pe care o aduci în viața are un înțeles.
Și într-un fel oarecare, dacă o înduri,
înveți lecții valoroase.
Adevărul este că doar câteodată suferi.
Aici nu este nici un înțeles.
Suntem doar pioni
în jocul bolnav al hazardului.
Haos.
Iadul meu e tăcut.
Acel gen de liniște care face să-ți țiuie urechile.
Fii bucuros de asta.
Al meu este ceartă părinților zilnică.
Farfurii sparte.
Țipete.
Plânsete.
Urăsc plânsul. Mi-ar place ceva liniște.
Crezi că vom merge în iad?
Nu.
Am suferit destul.
Facem munca lui Dumnezeu, în ceea ce mă privește.
Aducem puțină dreptate în lume.
Nu mai pot aștepta.
Am fost liniștit de fiecare dată când am vorbit despre asta.
Vom fii liniștiți mâine.
Printre alte lucruri.
- Nu merg. - De ce?
Pentru că nu mă simt bine și mă simt grasă.
Heather, ești așa de dramatică. Arăți bine.
Da, dar chiar nu mă simt bine.
- Și mă doare stomacul. - Ți-am spus să nu mănânci burgeri.
Carnea roșie este pentru oamenii cărora nu le pasă cum arată, nu pentru puicuțe ca noi
Cred că o să mor.
Dacă tu nu mergi, nu mergem nici noi.
Haide, o să te simți mai bine după o noapte de băut și sex fierbinte.
Bine, dar dacă petrecerea e proastă, plecăm repede, bine?
Iubito, asta face poliția de vis. Spargem petrecerile proaste.
Haide, haide să întoarcem câteva capete.
Rahat, nu văd pe nimeni. Știu că suntem la locul potrivit.
Este Edgar și Matty.
Bună, Nadya.
- Ce se întâmplă, băieți? - Tommy, ce se întâmplă?
Cum merge? Pirați, nu?
Dumnezeule,
înțelege ce vrem să facem.
Și cu un semn de la Tine, acum,
renunțăm la planurile noastre.
Îți oferim această ultimă șansă.
Acum știi, Dumnezeule, soarta celor care sunt pe cale să vină aici.
Și lăsam viețile lor în mâinile Tale.
Omule, e rău că Riggs nu a putut veni.
Omule, băiatul își are propriile priorități.
În primul rând, dacă aș fi fost eu, lăsam slujba aia de rahat demult, bine?
Ce este la noapte? Este petrecerea, nu?
- E timpul pentru petrecere! - La naiba, da!
Petrecere la naiba. Știi ce vreau să spun.
- La naiba. - Rahat.
La naiba. Deschide fereastra, omule.
- Rahat, o să intrăm la închisoare. - Taci, bine?
- Deschide geamul. - Taci la naiba. Taci dracului.
Dumnezeule.
- Deschide dracului fereastră. - Tacă-ți dracului gura.
- Bine, iese afară, iese afară. - Liniștiți-vă.
- Mă descurc. - Taci.
- Lasă-mă pe mine să vorbesc, bine? - Taci. Taci la dracu din gură.
Prieteni, Roman și țăranul, ce facem în seara asta?
Bine, dle polițist. Dar dumneavoastră?
Fac destul de bine. Mulțumesc de întrebare.
Acum vă spun de ce v-am oprit.
Mergeați cu peste 24 de km peste viteza legală.
De asta v-am oprit.
Dar de e aveți probleme, asta este altă poveste.
Nu înțeleg despre ce vorbiți.
Nu înțelegi... Nu înțelegi despre ce vorbesc?
Nu, eu...
Nu mă prosti, băiete.
Crezi că nu am fost și eu tânăr odată?
Știu ce înseamnă să atingi înălțimile.
- La ce te uiți? - Scuze.
Îți spun cum facem. De ce nu încerci puțină onestitate?
Cinstit, asta e mașina fratelui meu. Fumează canabis.
Noi nu fumam asta... Nu fumam canabis deloc, nu-i așa?
- Fumați, băieți? - Nu, domnule.
- Nu este canabis. - Niciodată.
- Nu se fumează canabis în mașină. - Nu, domnule.
- Așteptați să cred asta? - Da, cam așa ceva speram.
Eu nu. Așa că vă spun că va mai dau o șansă.
Dacă aud altceva decât adevărul, băieți...
o să petreceți o noapte lungă.
Da, dle polițist, am fumat.
Nu a fost așa de greu, nu? Atunci vă spun ce să faceți.
O să-mi dați toată iarba acum.
Cine are iarba?
- Acum. - Dă-i-o, amice!
Asta e iarbă, bine.
Asta e toată.
Astăzi e ziua ta norocoasă.
Știi de ce? Pentru că mă simt ca Iisus,
și cred că o să vă iert toate păcatele în această seară frumoasă.
- Mulțumim, dle ofițer. - Dar va mai spun ceva.
Data viitoare când mai treceți prin Rocky Branch,
- să știți în orașul cui sunteți. - Da, domnule, vom ști.
- Amice, a fost așa de aproape. - Dumnezeule.
- Poți să crezi asta? - Sunt speriat la naiba, omule.
- Glumești? - Norocul nu are nimic de a face cu asta.
Nu a luat toată iarba, târfă.
- La naiba. - Da, asta e seara noastră norocoasă.
Haide, să mergem!
- Să înceapă petrecerea. - Da.
- La naiba, da! - Uite-o.
- Dă-mi un "O." - Bine.
Uită-te la țâțele de acolo. Sunt frumoase, frumoase ochilor mei.
Este... o stripteuză? Riggs!
Ticălosule.
- Am crezut că ești la muncă. - Lucram.
Dar camionul pe care trebuia să-l încărcăm nu a venit,
așa că șeful meu a spus, "Nu avem ce face, mergeți acasă." Ce am făcut?
- Am venit la petrecere cu băieții mei! - A venit la petrecere cu băieții!
Băieți.
- Băutură, să-l umplem. - Să-l umplem cu băutură!
Petrecere!
De fapt, după asta, am făcut-o, nu?
La naiba, omule. E aici Kurtis.
- Cum a intrat? - Nu l-am văzut în mașină.
Nu-l putem lăsa să plece.
- Dar nu a fost invitat. - Atunci soarta l-a adus aici.
- Să vorbim cu el... - Nu.
Bine, e aici și aici rămâne.
În regulă.
E timpul.
Știi ce ai de făcut. Nimeni nu pleacă.
- Să bem, B! - La naiba, da.
Ce... De ce sunt legat?
Ridicați-vă, somnoroșilor.
Ce rahat e asta?
Stați puțin și limpeziți-vă mintea.
Ce e asta? Un fel de casă bântuită?
Există o explicație bună pentru toate astea
Omule, e ciudat.
Acum că toată lumea s-a trezit, să începem.
Sunt câteva vești bune și câteva vești proaste.
Vestea bună este că nu intenționam să vă ucidem.
Vestea proastă este că vă veți dori să o fi făcut.
Unii dintre voi vor fi cruțați,
dar toți veți fi martori la teroare, așa cum ați făcut și voi pe coridoare,
la fel cum ați asistat impasibili la durerea provocată nouă.
Dacă nu veți înțelege motivul, veți înțelege mânia.
Amice, despre ce naiba vorbești?
O să-ți spun despre ce vorbesc, Miles.
Asta este despre ceea ce ne datorezi.
Când vom termina, o să aveți o nouă perspectivă asupra vieții.
Și nimeni, chiar nimeni, nu vă va mai privi cu aceiași ochi.
Veți fii schimbați pentru totdeauna.
Da, asta i-am spus mamei tale aseară.
Prietenul meu are un pistol cu bolțuri.
E folosit pentru uciderea vitelor prin introducerea unui piron în creier.
E considerat uman, dar vă las pe voi să decideți.
Amice, ia porcăria aia din fața mea.
Cuine naiba sunteți? Rahatul ăsta e stupid.
- Mă ascultați acum? - De ce noi?
De ce noi?
Aceiași întrebare ne-o punem și noi de ani de zile.
"De ce noi?"
De ce noi să primim în final batjocura voastră,
râsul vostru și cruzimea copilărească?
Acum e rândul vostru să întrebați, "De ce noi?"
Cine sunteți?
E puțin cam târziu să încercați să ne cunoașteți acum.
Dar dacă vreți să știți, noi suntem respinșii, umiliții.
Noi suntem proscrișii.
Și noaptea asta este a noastră, așa că liniștiți-vă.
E singurul lucru pe care îl puteți face.
Vrea cineva să plece?
Haide. Nimeni?
Se simte cineva erou?
Tommy, vrei să pleci?
Da.
Vreau să o iau pe Nadya cu mine.
Nu ești în poziția de a pune condiții.
Și ar trebui să te îngrijorezi pentru tine, nu pentru ea.
Eliberați-l.
O să aduc ajutoare. O să aduc ajutoare.
O să te ajut, bine? O să fii în regulă. O să fii bine...
În fața ta, Tommy, este o ușă.
Afară sunt 4 km de pădure care te vor conduce la autostradă și direct în oraș.
Noroc, pentru că vei fi vânat.
O să aduc ajutoare, băieți.
Du-te atunci. Ăsta e spiritul, Tommy. Pe ei.
Te iubesc, Nadya.
Patetic, nu-i așa? Așa de dulce și atâta dragoste.
Nu și dacă afli că te înșeală, Nadya.
Cu Heather.
Da. Toată lumea știa,
dar preferau să râdă de tine pe la spate,
bătându-și joc de ignoranța ta.
Interesanți prieteni.
Vreau să vă gândiți bine și să vă întrebați,
"De unde vine atâta rău?
"Ce am făcut că acel om să mă urască așa de mult să facă asta?"
Gândiți-vă la asta pentru că în final,
și este o singură întrebare.
"Ce am făcut să merit asta?"
Asta e porcărie, omule. E porcărie! Nu e corect.
Vreau să-mi scoateți lanțurile!
Cine îți dă dreptul să ne judeci?
Cine îți dă dreptul să te joci de-a Dumnezeu?
Știi, Bradley, e amuzant că tu întrebi asta.
Dar ca să-ți răspund la întrebare,
Dumnezeu ne-a dat acest drept.
I-am dat o șansă să oprească asta.
I-am dat o șansă să vă salveze pe toți.
Dar a ales să rămână tăcut.
Du-te naibii.
Sunt deja acolo.
În timp ce cugetați la situația voastră,
am ceva pentru voi, bucurați-vă.
La naiba. Ia porcăria aia din fața mea, omule.
Haide, nenorocitule! Nu mă speri de tine, târfă! Haide!
Vrei să mă omori, da?
Mă omori, nenorocitule!
Bernard!
L-ai omorât.
Ce i-ai dat? Ce i-ai dat să înghită?
Nu știam că-ți pasă așa de mult de el, Bradley.
Știi, pentru o persoană căreia îi pasă așa de mult,
spui o groază de prostii în spatele lui.
Dar asta acum nu este așa de important.
Ce este important, este că e în viață.
Nu se poate mișca, dar poate simți,
așa că sunt sigur că apreciază dragostea și îngrijorarea voastră.
Nu o fă.
Mai adânc.
Te rog, oprește-te.
Ajunge! Te rog.
Trebuie să admit că a fost o adevărată performanță.
Tu! I-ai dat cheia.
E singurul căruia i-a păsat vreodată de mine. Am fost de acord să nu-l rănim.
Greșit.
Noi suntem singurii care s-au ridicat pentru tine, ne-ai trădat.
Ce ai făcut?
Consecințe.
Nimeni nu este liber.
- Ajutor! - Ce naiba?
Ajutor!
Stai acolo!
- Uite, omoară oameni. - Cine omoară oameni?
- Despre ce vorbești? - Adu ajutoare!
- Ajutor pentru ce? - Omoară oameni acolo.
Cine omoară oameni?
Emily, e timpul.
Nu are dreptul să facă asta.
Ravi ar trebui să aleagă.
Trebuie să terminăm ce am început.
Este ceea ce ar fi dorit Ravi.
Te rog. Las-o să plece. Facem ce vreți. Doar vă rog...
Ce îi faci?
E un compus special pe care noi l-am făcut.
La început, nu ar trebui să simtă decât o senzație mișto,
apoi o ușoară mâncărime, urmată de o arsură medie.
Destul de curând, va începe să-i mănânce carnea,
dizolvând-o încetișor
în cel mai dureros mod imaginabil.
Și va ajunge la exterior ce are în interior.
Dezgustător.
Veți fi fericiți să știți că Kurtis a putut să aducă ajutoare.
Dar vestea proastă este că polițistul nu va putea trece prin ușă.
Se pare că a primit un glonte în cap.
Lașule!
Tu ești laș.
Ești un laș, stând acolo sus și ascunzându-te în spatele măștii.
Nu mă ascund în spatele măștii.
Asta e o reflexie a ceea în ce m-ați transformat voi.
Asta sunt în interior.
Sunt monstrul pe care voi l-ați creat.
Dă-ți jos masca.
Arată-mi fața.
Destul.
Ar trebui să-l cunoști pe cel care îți va schimba cursul vieții.
Tu?
Știi, ironia acestui lucru este,
că tu mi-ai dat tăria.
Mi-aș fi trăit viața singur în umbră, fără să-mi asum nimic.
Dar nu mi-ai permis să fac asta.
A trebuit să mă torturezi.
Nu ai pe cine da vina pentru asta, decât pe tine.
Deschideți, vă rog. Deschideți. Am nevoie de ajutor.
Deschideți, vă rog.
Ce dracu cauți bătând la ușa mea?
- Vă rog, dle, am nevoie de ajutor. - Aruncă arma.
- Uite, ei îi ucid pe toți. - Taci din gură, golane.
- Uite, vă rog... - Am spus să taci.
Acum întoarce-te. Pune-ți mâinile deasupra capului.
- Omule, e încă timp să-i salvăm pe toți. - Ți-am spus o dată, ți-am spus prea des.
Nu fă asta.
Nu mă răni, te rog.
Nu implora. Nu le fă plăcerea.
Vă rog să nu-mi faceți rău.
Știu cine ești.
Ești fata aia de la școală, Emily.
Acum, sunt Emily.
Sunt Andy.
Și eu sunt Jack.
Faceți asta ca să fiți chit cu noi?
Pentru cum v-am tratat?
Te poți gândi la un motiv mai bun?
Îmi pare rău pentru ce am făcut.
Nu meritați.
Am meritat.
Făcându-ne rău, nu vă va face să vă simțit mai bine. Nu va rezolva nimic.
Vă rog, terminați acum.
Să mergem cu toții.
Întrucât ți-ai cerut scuze,
n-o să-ți fac rău.
Mulțumesc.
Dar pentru generozitatea mea, trebuie să-mi faci o favoare.
Vreau să tai toate degetele lui Bradley.
Nu pot.
Oricum, va primi ce i se cuvine.
O faci tu,
sau o facem noi.
E singura cale de a te salva.
Nu pot face asta. Nu pot face rău nimănui.
Sigur că poți.
M-ai rănit pe mine.
Fără ca măcar să clipești.
Nu pot, pur și simplu nu pot.
E păcat într-adevăr.
Pariez că Bradley ți-ar tăia degetele ca să se salveze.
Nu-i așa?
Ce zici, Bradley?
Salvează-te de la o durere inimaginabilă
făcând-o.
Nu.
Bradley, te rog nu. Te rog.
Bradley, vei fi tu sau ea.
Știu că ai nevoie de degetele alea ca să joci fotbal.
Ce ar fi viața ta fără aclamațiile oamenilor?
Trezește-te.
Dle, încă îi putem salva.
Singura persoană la care trebuie să ne gândim s-o salvăm, ești tu.
- Vă rog, chemați poliția. - Nu. Trebuie să înțelegi ceva.
De fiecare dată când apari pe proprietatea mea cu arma în mână și încerci să mă furi,
- sunt consecințe. - Dle, nu încercam să vă jefuiesc.
- Încercam să obțin ajutor. - Sigur.
Ai venit aici în mijlocul nopții, cu o armă în mână, ca să ceri ajutor.
se întâmplă tot timpul.
Știi pentru ce-s medaliile alea militare, băiete?
Pentru că n-am fost prost. Am fost un bun soldat.
Dacă n-ar fi fost după politicienii ăia fără coloana vertebrală,
am fi câștigat războiul și aș fi fost general până acum.
- Uite, lasă-mă să plec și îi pot ajuta. - Imaginează-ți.
Să lupți în război, să sângerezi pentru țara ta,
doar pentru a fi tratat ca un vierme, care te-a trimis acolo, în primul rând.
Înțelegi ce spun? Am fost erou.
Am salvat vieți.
Uite, poți fi din nou erou. Sună la poliție.
La momentul potrivit.
Mai întâi trebuie să aflăm cine ești?
Ridică-le.
Bradley. Bradley!
Te rog.
Te rog, te rog, nu!
- Trebuie. - Nu. Nu!
Îmi vor face rău, dacă n-o fac.
Îmi vor face rău.
Bradley.
Arată ceva curaj.
- Nu! - Începe, omule. Aștept.
Bravo, Bradley.
Știam că o poți face. Știam că poți răni pe altcineva.
Unul la pământ,
încă nouă degete de tăiat.
Nu avem toată noaptea.
Vrei să se oprească?
Tot ce trebuie să faci e să o găsești în tine, dorința de a provoca durere.
Poți face asta?
Vezi?
Cu toții avem un punct când putem face inimaginabilul.
Uite, dacă suni la poliție, o să le mărturisesc lor.
Toate la momentul lor, băiete.
Știi, bunicul a fost în Vietnam.
Și tata a fost, când a fost mitraliat în junglă.
Chiar așa?
Nu sunteți singurul care se sacrifică pentru țara lui.
Tata a fost în Furtună în Deșert.
S-a întors cu sindromul Golfului. De atunci nu a mai fost același.
De unde știu că spui adevărul?
Nu știu cum să v-o dovedesc, dle, dar vă spun adevărul.
Și vă spun adevărul când spun
că-s niște puști ce au nevoie de ajutorul dvs.
Uite, eram la o petrecere în capătul străzii. Ne-au drogat.
- Nu știm... - Adică la familia Workley. Da.
L-am cunoscut pe puști. Dane. E un copil drăguț.
Dane.
Acum puțină muzică de atmosferă.
Jack, luminile, te rog.
Emily.
Cred că are nevoie de puțină inspirație. Nu crezi?
Nu vreau să-i fac rău.
O merită.
- Asta nu se poate întâmpla. - Se întâmplă.
Ai cam două minute până începe să ți se dizolve pielea.
Taie-i degetele și o să îndepărtez crema. Grăbește-te.
Fă-o.
Nu.
Nu!
Nu vreau să o fac.
Nu-mi pasă cât de mult rău îmi faceți, nu o să-mi rănesc prietenii.
Îți apreciez loialitatea, dar va trebui să suferiți cu toții pentru ea.
Vă rog să trimiteți câțiva ofițeri la reședința Workley. Am prins niște...
Sunt niște negri ce jefuiesc locuința Workley.
Au arme și tot felul de rahaturi. Trimiteți pe toată lumea.
Știi cum mă cheamă?
Nici măcar nu-mi știi numele, nu-i așa?
Mă numesc Dane,
și m-ai torturat de când eram copii.
Te rog.
Te rog, nu-mi mai fă rău.
Nu-mi mai fă rău.
Ești un adevărat las. Știi asta?
Și știi de o să-ți fac rău?
Pentru că nu mă poți opri.
Îți spune ceva asta, Brad?
Te rog, nu-mi tăia degetele. Nu-mi tăia degetele.
Te rog, nu-mi tăia degetele! Nu-mi tăia degetele!
Te rog, nu le tăia, nu le tăia, nu le tăia!
Bradley, Bradley. Bine.
Bine, n-o să-ți tai degetele.
Dar uite cum stă treaba. Cred că lumea asta va fi mai bună fără tine.
Dar întrucât am promis că nu te ucid,
o să mă asigur că n-o să mai poți face rău niciodată.
Îmi pare rău.
- Ce? - Îmi pare rău.
- Îți pare rău? - Îmi pare rău.
- Îți pare rău? - Îmi pare rău. Îmi pare rău. Îmi pare rău.
- Îți pare rău, Brad? - Îmi pare rău.
Îți pare rău pentru că n-ai altă șansă decât să-ți pară rău.
Nu, îmi pare rău, îmi pare rău.
Și asta înseamnă, Brad, că nu-ți pare rău.
Am petrecut mult timp gândindu-mă cum aș vrea să fiu chit cu tine,
și indiferent ce am inventat,
nu m-am simțit satisfăcut.
Mânia și ura pe care mi le-ai picurat ani de zile,
o fac imposibilă.
Dar am găsit o cale, Bradley.
Am găsit o cale să-ți iau tot ce iubești.
Niciodată nu te vei mai bucura de sex.
Nu vei mai juca niciodată fotbal.
Și tu,
îți vei petrece restul micii tale vieți amărâte
într-un scaun cu rotile!
Îți amintești biologia, Bradley?
Îți amintești că am învăța că dacă cineva secționează măduva spinării,
devii instantaneu paralizat?
Nu. Probabil că nu-ți amintești această lecție,
pentru că erai prea ocupat să inventezi căi de a-ți bate joc de mine și prietenii mei.
Ei bine, ghicești, Brad? Ghicești?
Am născocit și eu.
Mereu când te vei ridica din scaunul cu rotile, vreau să te gândești la mine.
Zâmbind.
În scurt timp,
va răsări soarele și asta se va termina.
Nu vă dați seama încă, dar toți ați făcut parte din istorie.
Evenimentele din noaptea asta vor trăi veșnic.
Am dat un înțeles vieților voastre, în noaptea asta.
Nu e nevoie de mulțumiri.
Nebunule.
O să mergeți cu toți la închisoare.
Nu.
Ba nu, nu mergem.
Îți amintești când eram în anul doi, Riggs,
și te-ai oferit să mă duci cu mașina acasă pentru că începuse să plouă?
Ce mai contează?
Așa e, Riggs.
Acest act de bunătate
e motivul pentru care m-am gândit să te las să pleci,
- și de ce nu ți-am tăiat limba. - Nu-mi pasă ce îmi faci!
Du-te dracului, Dane!
Să vă ia dracul pe toți, ticăloșilor.
Chiar ai gura mare, da, Riggs?
Îți apreciez curajul în fața pericolului.
E ceva de spus despre sfidare.
E ceva nobil în ea.
Și e un preț de plătit.
N-ar fi trebuit să-ți deschizi gura mare și grasă.
Am doborât doi din ei.
Ești nebun, bătrâne.
Puștiule, îmi pare rău că nu te-am crezut.
E în regulă.
Vii să bați la ușa mea la 5 dimineața cu o armă în mână,
puteam nici să nu te cred.
Lasă-mă să te întreb ceva. E totul adevărat în legătură cu tatăl tău?
Că a fost în armată și restul?
Nu, am inventat tot rahatul ăla.
Tata lucrează la o moară. Tatăl lui a lucrat la moară.
Nu vreau să termin prin a face același lucru, știi?
Da. Păi e totul la fel.
Dar trebuie să-i salvezi pe puștii ăia. Dacă nu, vei trăi cu regretul.
Așa cum am făcut eu.
Nu am salvat pe nimeni.
M-am ascuns.
Am încercat să mă salvez. Mi-am privit prietenii murind.
Eram prea speriat.
Rezistă, omule.
Da.
Riggs, asta o să te doară.
Vestea bună e, că asta se poate întâmpla o dată în viață.
Dă-i drumul. Nu mă face să te omor, Dane.
Îți sugerez să te întorci și să pleci, Kurtis. N-avem treaba cu tine.
Păi, am eu o problemă cu voi. Nu-mi place să se tragă în mine.
Nu ai fost invitat la petrecerea asta. Nu trebuia să vii.
Soarta m-a adus aici, ca să vă opresc.
- Taie-i limba. - Fă-o și o să vă omor pe amândoi.
Bine. Omoară-ne. Oricum nu ne-am făcut planuri de viață, după ziua de azi.
Facem doar ce plănuim să facem.
Vorbesc serios.
Nu știu dacă ai observat, dar și noi vorbim serios.
Dane, mi-ai fost prieten mult timp, dar nu te pot lăsa să faci asta.
Știi, îmi doresc să fi fost mai mulți oameni ca tine.
Atunci n-am fi fost aici.
Haide, omule, știu că Riggs e un prost, dar nu merită asta.
Greșești. O merită. Andy, fă-o.
Ar fi trebuit să pleci când ai avut ocazia.
M-am săturat.
Și eu.
Suntem responsabili cu toții.
Kelli, cred că greșești.
Chiar cred că ai fi ajuns să mă placi.
Am vrut să fim doar prieteni.
Poliția! Stați! Aruncați armele!
Mai sunt ca noi acolo.
Am spus să o arunci! Aruncă arma! Nu se merită! Putem rezolva!
Ați întârziat.
Cum arăt?
Bine. La trei, doi, unu.
Poliția i-a identificat pe ucigași ca studenți nemulțumiți
care au răpit, drogat și dezmembrat colegi studenți, fără motiv.
Cu siguranță va trece mult timp în procesul de vindecare,
și tot ce putem e să ne rugăm pentru familiile victimelor.
Mă gândesc la asta ca la examenul final,
și este o singură întrebare.
"Ce am făcut ca să merit asta?"
Mami, de ce arată fața fetei așa?
Subtitrarea: Persana și Dorula SubTeam